IV. TANULÁSI EGYSÉG
A IV. tanulási egységben Ön megismeri
A jelenlegi parlament
históriai és jogi elődjét, a Közgyűlést
a Közössége(ke)t alapító Római Szerződés
(1957) hozta létre, neve pedig az 1987-ben
hatályba lépett Egységes Európai Okmány óta: "Európai Parlament".
Az Európai Közösség, illetve
az Európai Unió, abból eredően, hogy mint nemzetközi szervezet egyaránt
rendelkezik kormányközi
("hagyományos" nemzetközi jogi) és föderatív jelleggel, e kettősségből (is) következően a
döntéshozatali rendszere alapvetően tanácsközpontú.
A Közösség (az Európai Unió) hatalmi struktúrájában
A Közösségre vonatkozóan a
szakirodalomban "kooperatív föderalizmus"-nak is nevezett
tanácsközpontú modellben, a Bizottság
(és természetesen a többi közösségi intézmény) szupranacionális végrehajtói tevékenysége erősen korlátozva van
(szemben a centrikus modellel). (Azonban az alkotott képhez tartozik még, hogy
jól kirajzolódó trendként látható, miszerint az úgynevezett uniós szerződések
/Maastricht, Amszterdam/ által és óta, folyamatosan bővül az Európai Parlament
hatásköre.)
A "szokásos"-nak
is nevezett közösségi jogi procedúra
szerint tehát
Már eredetileg sem jogalkotó
intézménynek, döntéshozatali centrumnak szánták az akkor még Közgyűlést: csak
tanácsadói és felügyeleti szerepet biztosítottak a számára.
Az Európai Parlament összetétele, választások
Bár már az eredeti, Római
Szerződés is közvetlen, demokratikus választásokat írt elő, csak 1979. júniusában került sor az első, a
tagállamok polgárai által történő közvetlen képviselői választásra.
A képviselők megválasztása öt évre szól. A jelenleg 15 tagállamból álló közösség 375 millió
állampolgárát 626 képviselő képviseli. A választások, a tagállamonként
megválasztható képviselők száma az adott lakosság létszámához arányosan
igazodó. A mostani Parlament megbízatása 1999-től 2004-ig terjed.
Az EP- képviselők országok
szerinti megoszlása jelenleg:
Ország |
A mandátumok száma |
Németország |
99 |
Franciaország |
87 |
Nagy-Britannia |
87 |
Olaszország |
87 |
Spanyolország |
64 |
Hollandia |
31 |
Belgium |
25 |
Görögország |
25 |
Portugália |
25 |
Svédország |
22 |
Ausztria |
21 |
Dánia |
16 |
Finnország |
16 |
Írország |
15 |
Luxemburg |
6 |
Összesen |
626 |
A Nizzai Szerződés növeli a
parlament szerepét a jogalkotásban. Új jogi alapot teremt arra, hogy az EU
Tanácsa szabályozza a politikai pártok működését, különös tekintettel azok
pénzügyeire.
A szerződés az Unió leendő
bővítésére tekintettel 732 főben
maximálta az európai parlamenti képviselők számát, és felosztotta a képviselői
helyeket az országok között
A képviselői helyek megoszlása az Európai Parlamentben a tagállamok és a tagjelölt országok között |
|||
Tagállamok |
Tagjelölt országok |
||
Ausztria |
17 |
Bulgária |
17 |
Belgium |
22 |
Ciprus |
6 |
Dánia |
13 |
Csehország |
20 |
Egyesült Királyság |
72 |
Észtország |
6 |
Finnország |
13 |
Lengyelország |
50 |
Franciaország |
72 |
Lettország |
8 |
Görögország |
22 |
Litvánia |
12 |
Hollandia |
25 |
Magyarország |
20 |
Írország |
12 |
Málta |
5 |
Luxemburg |
6 |
Románia |
33 |
Németország |
99 |
Szlovákia |
13 |
Olaszország |
72 |
Szlovénia |
7 |
Portugália |
22 |
|
|
Spanyolország |
50 |
|
|
Svédország |
18 |
|
|
Zárójelben jegyezzük meg,
hogy Magyarország az itt megjelölt 20 fővel szemben 22 képviselői mandátumra
tart igényt.
A képviselők nem nemzeti alapon, hanem politikai irányzatok szerint alkotnak
parlamenti csoportokat,
"frakciókat". Jelenleg nyolc képviselői "frakció" és a
"nem csatlakozottak" csoportja működik a Parlamentben, - ezek a
következők:
A parlamenti csoport neve
Képviselők
száma
Európai Néppárt
Kereszténydemokraták és
Európai Demokraták 233
Európai Szocialisták 178
Európai Liberális, Demokrata és Reformpárt 51
Zöldek/Európai
Szabad szövetség 48
Európai Egyesült Baloldal /Északi Zöld Baloldal
Konföderációs Csoportja 42
Nemzetek Uniója Európáért 30
Független Képviselők Technikai (Kevert) Csoportja 18
Demokráciák és Változatosságok Európája ~ 16
Nem csatlakozottak 9
Mandátumuk elvesztésére
Az összeférhetetlenség nem zárja ki, hogy az Európai Parlament
képviselője a nemzeti parlamentnek is tagja legyen. Sőt. Igen gyakori a kettős mandátummal rendelkező
képviselők száma.
Az összeférhetetlenség
szabályozása következtében az
Európai
Parlament képviselője nem lehet
tagja
Ilyen kedvezmények pl.:
A képviselők Parlamenten
kívüli foglalkozásukról és anyagi érdekeltségeikről írásbeli nyilatkozatot
kötelesek adni.
Gyakorló feladat: Milyen feltételei vannak az Európai
Parlamenti mandátum elnyerésének?
Az Európai Parlament
működésének alapját nem a nemzeti, hanem a párthovatartozás
jelenti. Ez azt jelenti, hogy a Parlamentben a képviselők nem állampolgárságuk
szerint, hanem politikai hovatartozásuk alapján, ún. politikai csoportokban
foglalnak helyet. A Házszabály is kimondja, hogy a működés és az
infrastrukturális ellátottság alapegységei a politikai csoportok, frakciók. Általános cél, hogy a frakciók
többnemzetiségűek legyenek. A Házszabály szerint egy politikai csoport megalakításához
A fentiekből is látható,
hogy minél inkább többnemzetiségű, minél inkább transznacionális jellegű a
frakció, annál inkább könnyebb a megalakítása. A frakciók ideológiai különbözőségük ellenére, vagy inkább azzal
együtt közös cél, közös feladat érdekében kooperálnak egymással, azaz csoportközi csoportokat hoznak létre.
Ezek a csoportközi csoportok lehetnek ideiglenes jellegűek, azaz rövid távú,
gyorsan elérhető célok megfogalmazói, avagy állandó, folyamatos szervezettséget
és célra irányultságot kifejező csoportok Jelenleg az Európai Parlamentben
közel 50 ilyen csoportközi csoport létezik. Közülük a két legismertebb és talán
a legrégibb az 1979-ben megalakult Kenguru-csoport, illetve a
Krokodil-csoportként ismertté vált Föderalista Csoportközi Csoport az Európai
Unióért.
A függetleneket politikai csoporthoz csatlakozásra
ösztönzik azáltal, hogy függetlenként parlamenti tisztséget nem tölthetnek be.
A képviselők megválasztására nincs kidolgozott egységes rendszer: a Közösség ezt nem látta szükségesnek, mert
a demokratikus választás alapelveit mindegyik tagállamban biztosítottnak látta.
Vannak országok (például Franciaország, Spanyolország, Ausztria, Dánia
stb.), ahol nemzeti szinten történik a választás, míg más országok esetében
(például Olaszország, Egyesült Királyság, Belgium) regionális alapon szervezik,
és vannak országok (például Németország), ahol vegyes választási rendszer
létezik.
A Parlament belső szerkezete és tisztségviselői
A Parlament legfőbb vezetőit
két és fél évre, azaz a ciklus időtartamának felére választják meg, szám
szerint 1 elnököt, 14 alelnököt és 5 quaestort.
Az elnök feladata
reprezentációs és protokolláris jellegű, vagyis
Az alelnökök a plenáris
üléseket vezetik az elnök akadályoztatása esetén, illetve távolléte esetén
helyettesítik. A quaestorok elsősorban technikai jellegű feladatokat látnak el,
döntéseket hoznak a képviselőket érintő adminisztratív és pénzügyi kérdésekben.
A Büro az Európai Parlament
elnöki testülete, tagjai az elnök és a 14 alelnök. A quaestorok csak
tanácskozási joggal rendelkeznek a Büróban. A Büró feladata a parlamenti
ülésekkel és a képviselőkkel kapcsolatos adminisztratív jellegű döntések
meghozatala, az igazgatási feladatok irányítása. A döntések többségi
szavazással születnek, szavazategyenlőség esetén az elnök szavazata dönt.
Az Elnöki konferencia
tagjai:
I.
A Bizottsági Elnökök és a
Delegációk Elnökeinek Konferenciája.
Míg az első testület a
parlamenten belüli állandó és ad hoc bizottságok elnökeiből áll, így feladata a
bizottsági munka koordinálása, addig a Konferencia a nemzeti parlamentekkel
való kapcsolattartásban jelentős szerepet játszó delegációk vezetőinek
egyeztető testülete.
II.
A Plenáris ülés és a
parlamenti bizottságok.
A Parlament évente 12
üléshetet köteles Strasbourgban tartani, ami öt nap plenáris ülést jelent. A
bizottsági ülések helyszíne Brüsszel illetve Luxembourg. A folyamatos,
egyeztető munka a bizottságokban folyik, mely jelenleg 20 állandó bizottságot,
és mellette számtalan eseti, ad hoc bizottságot jelent.
III. A Titkárság.
A Titkárság a Parlament
adminisztratív tevékenységét irányító szervezeti egység. Felépítése és működése
nagyban hasonlít a Tanács Titkárságához, hiszen ebben is különböző
részterületekre szakosodott Főigazgatóságok végzik a munkát. A Titkárság
személyzetének legnagyobb létszámát a fordítók és tolmácsok adják.
A Parlament hatalma, feladat- és hatásköre
Mint mindenben, ahol
lehetőség van többféle szempont szerint csoportosítani, úgy ebben a kérdésben
is többféle felosztás létezik a szakirodalomban és a hivatalos dokumentumokban
egyaránt. A Parlament saját dokumentumaiban általában a következő beosztásban
mutatja be "erejét":
1. jogalkotói hatalom
A Közösségnek többféle
jogalkotási eljárási rendje van, ezek mindegyike más-más hatalom- és
munkamegosztást jelent a közösségi intézmények között. Az Egységes Európai
Okmány (1987), majd az úgynevezett EU-s szerződések (Maastricht, Amszterdam),
folyamatosan növelték a Parlament részvételi-beleszólási jogkörét.
Ennek egyik legjelentősebb
megnyilvánulása az együttdöntési
eljárási forma.
Ezt a formát kell alkalmazni
Különösen fontos az is, hogy a társulási, együttműködési valamint a tagfelvételi szerződések körében a Parlamentet
"vétójog" illeti meg.
Feltétlenül ide tartozik
azonban az is, hogy igen erős pozíciót biztosítanak a Bizottságnak azok a
közösségi rendelkezések, melyek meghatározzák, hogy mely esetekben (egyébként a
közösségi rendelkezések többségében!) illeti meg kizárólagosan a Bizottságot a
kezdeményezés joga, azaz bizottsági kezdeményezés híján a Parlament (és a
Közösség többi szerve, intézménye is) csak a "levegőben vitatkozhat",
de érdemi döntést nem hozhat.
2. Költségvetési hatalom
Tartalmilag és informálisan
is ez a jogkör adja a legnagyobb lehetőséget a Parlamentnek arra, hogy
"megmutassa erejét", érvényesítse akaratát, - sőt, ha kell
"visszavágjon" ilyen-olyan sérelmekért.
Ugyanis amíg a Parlament elnöke ellen
nem jegyzi a költségvetést, addig az egyszerűen nem lép hatályba.
A költségvetés végrehajtását
pedig a képviselők "árgus szemekkel" figyelik, és szükség esetén intézkedéseket
tesznek. Egy ilyen természetű intézkedésre került sor, amikor 1999-ben a
Parlament megvonta a pénzügyi forrásokat a Bizottságtól, és végül is ezzel
kényszerítette azt testületi lemondásra, illetve ideiglenes ügyvivői pozícióba.
A Parlament története során
két ízben is élt a költségvetés el nem fogadásának módszerével. A Közösség költségvetése mindig hat évre szól.
3. Demokratikus felügyeleti hatalom
Ebben a szerepében a
Parlament közvetlen politikai ellenőrzést gyakorol a Bizottság felett. A Parlament közvetlen politikai
ellenőrző-felügyelő szerepe mutatkozik meg abban, hogy a Bizottság tagjainak szóban vagy írásban választ kell adniuk a
Parlament által feltett kérdésekre.
Bár a Bizottság elnökének személyére a tagállamok kormányai tesznek javaslatot,
de annak, valamint a Bizottságnak,
mint testületnek a kinevezése, azaz
a javaslat jóváhagyása már az Európai
Partement jogkörébe tartozik (a Maastrichti Szerződés általi új elem).
Végső soron a Parlament - bizalmatlansági szavazás
alapján - fel is oszlathatja,
lemondathatja a Bizottságot. (Eddig
még erre nem került sor.) A főbiztosok felett egyébként kizárólag a Parlament
gyakorol ellenőrzést.
Bár a Tanács nincs alávetve a Parlament irányításának, azonban ez a
közösségi intézmény is jelentős tartalmi és formai kötöttségek, ilyen
értelemben felügyelet mellett látja el feladatát. A Tanácsnak a döntései előtt jó néhány tárggyal kapcsolatban konzultálnia kell a Parlamenttel, ki kell kérnie a véleményét, és
köteles azt fontolóra venni - bár a végrehajtás tekintetében nem kötelező
követnie.
A Parlament évente háromszor
készít jelentést a Tanács tevékenységéről, a Tanács soros elnökének pedig
beszédet kelt tartania a Tanács előző hat hónapjának, valamint a tervbe vett
tevékenységéről. A beszédről a képviselők általános vitában mondják el a
véleményüket.
A Parlament határozatával szemben a Tanács csak egyhangúan hozhat
döntést.
Ezzel az úgynevezett együttműködési
eljárás intézményével a Parlament megszerzett egy igen fontos lehetőséget
bizonyos döntések megakadályozására, különösen, ha még meg is tud nyerni
magának egy tagállamot egy döntés meghozatalakor.
A felügyeleti hatalom körébe
tartoznak azonban azok a gyakorlati intézkedések is, melyeket egy-egy adott,
konkrét ügyben, kérdésben a Parlament megtesz. Az utóbbi időből két jellemző
példa: az úgynevezett kergemarha-kór kapcsán a Parlament intézkedésére került
felállításra Dublinban az egészségügyi ügynökség, a különböző visszaélések,
korrupciós ügyek miatt pedig szintén a Parlament erős nyomására létesült egy
anti-korrupciós iroda.
Nézzük meg, hogyan
érvényesül a parlament hatalma a különböző hatáskörök gyakorlása révén.
A parlament hatáskörei:
Mit jelent az
önigazgatás joga?
A parlament működését
A parlament önállóan dönt
üléseinek rendjéről, a tisztségviselők megválasztásáról, az adminisztráció
viteléről és egyéb működési mechanizmusairól.
Hogyan vesz
részt a parlament a jogalkotásban?
A nemzeti parlamentektől eltérően az Európai
Parlament nem a Közösség jogalkotó szerve, bár az elnevezés azt sugallja,
normatív hatásköre nincs. De! A jogalkotás folyamatában részt vesz. Ezt a
hatáskörét folyamatosan szerezte meg, hiszen eredetileg a Közgyűlés tanácsadó,
vitafórum jelleggel bírt, s ez azt is jelentette, hogy kezdetben anélkül
lehetett normákat kibocsátani, hogy a Közgyűlés akár nem is tudott róla. Az
évek folyamán a Parlament fokozatosan terjesztette ki befolyását, és vívta ki a
jogalkotásban való részvétel jogát. Egyik eljárásban sem a Parlament hozza a
véghatározatot, hanem a Tanács, de két esetben, - a hozzájárulás és az
együttdöntés - vétójoggal rendelkezik. A Parlament hozzájárulása szükséges az
új tagállamok felvételéhez és a nemzetközi egyezmények megkötéséhez, a
legfontosabb anyagi vonatkozású kérdésekben, valamint alapvető alkotmányos
kérdésekben.
Milyen
feladatai vannak a politikai ellenőrzés területén?
Talán ez az a terület, ahol a parlament leginkább
kiterjesztette befolyását. A kormányok Tanácsban ülő képviselőit a Parlament
nem ellenőrizheti, így felügyeletét a Bizottságra irányította, amely -
elméletileg a Közösség szupranacionális végrehajtó szerve - de a gyakorlatban
mi már tudjuk, hogy az igazi végrehajtás a nemzeti kormányok, ill. azok
apparátusának feladata. A Parlament a politikai ellenőrző tevékenysége során
Ez utóbbival kapcsolatban érdemes megjegyezni, hogy
bár a Parlament több alkalommal élt ezzel a jogával, azaz bizalmatlansági
indítványt kezdeményezett, eddigi története során még egyszer sem fordult elő,
hogy a Bizottságot leszavazták volna.
Hogyan
biztosítja a Parlament a jogérvényesülést?
Egyrészt az állampolgári panaszok kivizsgálásával
kapcsolatos ez a tevékenysége, melyet a Bizottsággal együtt végez. A
parlamentnek Panaszügyi Bizottsága van, amely rendszeres kapcsolatot tart fenn
a Bizottsággal, a Tanáccsal, a nemzeti parlamenti bizottságokkal és az
ombudsmanokkal.
Másrészt a jogérvényesítés a Parlament Bíróság
előtti fellépésében nyilvánul meg.
A következő táblázat segít abban, hogy az eddig
leírtakat, tanultakat összességében láttassa.
A döntéshozatali eljárások áttekintése
Döntéshozatali eljárás |
Információs |
Konzultációs |
Költség- vetés |
Együttműködés |
Hozzájárulás |
Együttdöntés |
A parlament jelentősége 1-5-ig skálán |
1 |
2-3 |
Általában 1, néha 4 |
Általában 3, néha 4 |
4 |
Általában 3, néha 4 |
Hatásköre |
tájékozódó |
késleltető |
ügydöntő |
szavazási eljárást
átalakító |
vétó |
Vétó |
( Forrás: Európai közjog és politika.(szerk. Kende Tamás) 239.o.).
A szervezetek szintjén a döntéshozatal nem tűnik nagyon bonyolultnak. Azt már
tudjuk, hogy a jogszabály-kezdeményezés a
Bizottság kezében van, a javaslatról a Parlament meghallgatása után a Tanács
dönt. A három fő szerven belül már egy kicsit bonyolultabb az ügymenet.
Nézzük az első mozzanatot.
1. A jogszabály-kezdeményezés a Bizottságon belül a különböző egységek technikai
és politikai munkájának eredményeképpen születik meg, melyben a Bizottság Jogi
Szolgálata és az érintett főigazgatóságoknak kitüntetett szerepe van. A
javaslat előkészítésébe bevonják a nemzeti szakértők csoportjait, az érintett
szakmai és érdekképviseleti szervezeteket, és a nemzeti kormányokat.
2. A javaslatot a Bizottság megküldi a Tanács Titkárságán keresztül a
COREPER-nek, a GSZB-nek, a Régiók Bizottságának és a Parlamentnek, mely kiadja
illetékes bizottságainak.
A tanács szakértői, munkacsoportjai a Bizottság megfelelő szintű képviseletével
együtt vitatják meg a javaslatot, melyet a Bizottság menet közben is
módosíthat. A munkacsoportokban az elért megállapodásról jelentést készítenek,
amelyet a Bizottság javaslatával, az EP, a GSZB és az RB véleményével együtt a
COREPER-nek továbbítanak. Ha az előterjesztésről egyetértés alakul ki, -
"A" naprend -, akkor a Tanács vita nélkül határoz. Ha nincs
egyetértés - "B" napirend - akkor a Tanács előtt vitát kell nyitni. A
Bizottság javaslata annyiban köti a Tanácsot, hogy azt csak egyhangúlag
jogosult módosítani.
3. Ha a Szektorális Tanácsban nem sikerül egyetértésre jutni, azaz nincs meg a
megfelelő többség, akkor a döntés joga - még mindig a Tanácson belül - a
felsőbb szervekhez kerül, tehát a Külügyminiszteri (Általános ügyek) Tanácshoz,
avagy a legmagasabb szintre, az Európai Tanácshoz. A döntéshez szükséges
többség elérése érdekében itt kerülhet sor a "kosarak" kialakítására,
azaz a package-deal, illetve a linkage technikák alkalmazására..
A döntés-előkészítés nemcsak a szervezeteken belüli, illetve közötti
egységekben, területeken folyik, hanem informális csatornákon keresztül is
befolyásolható. Ez azt jelenti, hogy a döntéshozatalban nem elhanyagolható
tényezők az informális kapcsolatok, személyes kapcsolatok, az érdekképviseleti
szervek, a nyomásgyakorló csoportok, a lobbyk szerepe és tevékenysége. A
következő táblázat ebben lesz segítésünkre, amikor megpróbálja egyszerre
láttatni a döntéshozatali eljárást az Európai Unióban, jelezve a szervek
hatáskörét, és érzékeltetve a folyamatjelleget. is.
|
Parlamenti olvasatok száma |
Tanácsi olvasatok száma |
Parlament hatásköre |
Tanács hatásköre |
Bizottság hatásköre |
Tanácsi szavazás módja |
Információs eljárás |
1 |
1 |
tudomásszerzés |
ügydöntő |
kezdeményezés |
Jogalapnak megfelelő |
Konzultációs eljárás |
1 |
1 |
késleltető |
ügydöntő |
felülvizsgálja a javaslatot |
Jogalapnak megfelelő |
Egyeztetés |
1 |
1 |
konzultációs |
ügydöntő |
közvetít |
Jogalapnak megfelelő |
Hozzájárulás |
1 |
1 |
vétó |
együttdöntő |
előkészít |
Jogalapnak megfelelő |
Együttműködés |
2 |
2 |
befolyásoló |
ügydöntő |
felülvizsgálja a
javaslatot |
Felminősített |
Együttdöntés |
3 |
2 |
gyenge vétó |
együttdöntő |
Kétszer felülvizsgálja a
javaslatot |
Kétszer felminősített |
/ Forrás: Európai közjog és
politika.(szerk.Kende Tamás)257.o. /
A Parlament, a parlamenti
képviselők az uniós politikák belső,
egymáshoz való aránya szerint foglalkoznak nyugat európai értelemben vett (!) zöld
(azaz nem csak környezet- és természetvédelmi, hanem emberi jogi, szociális,
antinukleáris stb.) ügyekkel. Nem többet, de nem is kevesebbet.
Az aktuálisabb fejlemények
közül kettő érdemel említést:
A tiszai cián-szennyezés
miatt a Parlament (vizsgálatok és meghallgatások után) állásfoglalást adott ki,
melyben nyomatékosan kijelentette, hogy a mostani uniós tagfelvételt kérő
országokkal folyó tárgyalásoknak nem képezheti tárgyát a környezetvédelem terén
az uniós hatályos jogszabályok és elvárások átvétele és érvényesítése alóli
átmeneti mentesség.
2001. június 22-én a
Környezeti, Egészségügyi és Fogyasztóvédelmi Parlamenti Bizottság közmeghallgatás
keretében áttekintette az uniós tagfelvételi folyamat állását környezetvédelmi
aspektusból. A meghallgatásról kiadott közlemény címében is foglalt
megállapítások között szerepel, hogy a bővítés, az új tagok felvétele okán sem
engedhető meg, hogy az uniós környezetvédelmi előírások
"felhíguljanak".
Kitekintés
A Parlament minden eredménye
és hatáskörének bővülése mellett is meg kell állapítani, hogy a közte és a
választók közötti kapcsolatban mindmáig
nem sikerült áttörnie a viszonylag általánosnak mondható választói
elégedetlenséget és érdektelenséget. Sőt, a tagállamok jelentős részében,
ahol a szavazás nem kötetező, a választási részvétel nem csak, hogy alacsony
volt,(esetenként 35% körüli) hanem az elmúlt öt választási ciklust tekintve
csökkenő tendenciát mutat
A szakirodalomban ezért meglehetősen tartja magát az
a nézet, hogy a közvetlen választások
legitimáló hatása csekélynek mondható, és a választások összhatásukban
csökkentik az esélyét annak, hogy - egyik oldalról - egy nagy bürokratikus
gépezet vonásait mutató Bizottság, valamint a kormányképviseleti alapon működő
Tanács és - másik oldalról - a tiltakozó szavazatok révén felálló Parlament
eredményesen tudjon egymással együttműködni.
Irodalom:
Gyakorló feladat: Milyen témakörök esetében kötelező a
Parlamentnek az együttdöntési eljárási formát alkalmaznia?
Ellenőrző feladat: Mikor élhet vétójoggal a Parlament?
Ellenőrző feladat: Véleménye szerint mit jelent az a kifejezés,
hogy az Európai Parlament a demokrácia őre? Milyen tevékenységi körökben,
feladatokban nyilvánul ez meg? (2-3 oldal terjedelemben)