V. Tanulási egység
Az Európai Unió Bíróságának bemutatása.
Az utolsó tanulási
egységben az eddig olyan sokat emlegetett Bíróság kerül bemutatásra.
Ebben a részben
bemutatásra kerülnek azok a pertípusok, amelynek keretében a Bíróság a munkáját
végzi.
Megismerhetik azokat
a jogi lehetőségeket, amikor személyesen is indíthatunk keresetet a közösségi
jogra hivatkozva.
Ennek keretében szó
lesz a „személyes érintettség” fogalmáról, a közösségi szervek kártérítési
felelőségéről.
Tartalom
Bevezetés
A világban nem egy nemzetközi szervezet
munkáját segíti, egy bírói jellegű szervezet.
Jelentős az ENSZ Hágai Nemzetközi
Bírósága, illetve az Európa Tanács Strassbourgban működő Emberi Jogi Bírósága.
A Luxemburgban működő Európai Unió
Bírósága munkáját tekintve, talán legmeghatározóbb ezen bíróságok között.
A Bíróság
feladata:
A Bíróság feladata a Római Szerződés
169. cikke szerint, ”a szerződés szellemének betartása”.
A szerződést megfogalmazók hatalmas
mozgásteret biztosítottak a Bíróságnak azzal, hogy nem adtak meg konkrét
feladatokat, hanem egy általános elvben fogalmazták meg a feladata lényegét.
Az idő során kiderült a bírók ezzel a
szabadsággal akartak és tudtak is élni.
Ha a többi, államok által létrehozott
nemzetközi szervezetet megvizsgáljuk láthatjuk, hogy egyiknek sem sikerült
ilyen, önálló életet kialakítani a kitűzött célokat ilyen, fokban elérni, mint
az Európai Uniónak.
A célok
elérésének egyik eszközeként jelölték meg a tagállamokban egységesen alkalmazandó közösségi jogot.
Épp ezért volt fontos a négy fő szerv
között létrehozni, az Európai Unió Bíróságát, mert a szerepe nemcsak a
felmerülő vitás ügyek eldöntése volt.
A közösségi jog egységes
alkalmazásának, azonos értelmezésének megteremtése volt a Bíróság legfőbb
feladata.
Így a feladata is igen sokrétű és a
tagállamokban megszokott bírósági típusok több fajtájához hasonlítható.
Gyakorló
feladat:
A bíróságok
előtti pertípusok részletes bemutatása.
Épp ezért volt annyira fontos, hogy a
közösen elhatározott célokat a tagállamok ne helyezzék háttérbe a saját
érdekeik érvényesítése miatt.
Ebben az eljárásban a Bíróságnak azt
kell eldöntenie, hogy a tagállam eleget
tett-e, az alapszerződésben foglalt feladatoknak.
Ebben az esetben a Bizottságnak kell
megpróbálni a tagállamot rávennie, hogy önként tegyen eleget a szerződésben
vállalt kötelezettségeinek.
Első szakasz az informális szakasz. Először a Bizottság levélben küld értesítést a tagállamnak, melyben közli, hogy
szerinte az adott tagállam valamelyik kötelezettségét elmulasztotta.
Felhívja továbbá, tájékoztassa a
Bizottságot, hogy miért szegte meg a megállapított kötelezettségét.
A gyakorlatban még ezt a szakaszt is
megelőzi egy úgynevezett előzetes
informális szakasz.
Lehet, hogy már ez eredményhez vezet,
ebben az estben további eljárás nincsen.
A levél felveti a kötelezettségszegés
tényét, és ésszerű határidőt
biztosít az érintett tagállamnak, hogy az üggyel kapcsolatos észrevételét
megtegye.
Majd újra felajánlja a tagállamnak,
hogy kezdjenek tárgyalásokat az ügy peren kívüli megoldása érdekében.
Az ügyek két harmadában sikerül is
ebben a szakaszban a vitát feloldani és valamilyen közös nevezőt találni.
A Bizottságnak teljes önálló döntési
joga van a tekintetben, hogy az ügyet a levelére adott válasz vagy tett lépések
következtében a Bíróság
Ha a Bíróság elé kívánja vinni az
ügyet, akkor indokolással ellátott állásfoglalást kell az ügyről hoznia.
Ha a keresete eredményes a Bíróság
megállapítja, hogy a tagállam megszegte a szerződésből fakadó kötelezettségét.
A Római Szerződés 171. cikk csak azt
mondja, hogy ”az állam köteles a Bíróság ítéletének végrehajtásához szükséges
intézkedéseket megtenni”.
Itt is megvan az a lehetőség, hogy
elkerüljék a peres utat. Így, ennek az eljárásnak is az elő szakaszban a
Bizottsághoz kell fordulni.
Van azonban, hogy 3 hónapon belül nem nyilatkozik. Olyan is elképzelhető, hogy
szerinte nem történt jogsértés.
Ebben az esetben a tagállamnak önállóan
is joga van a Bírósághoz fordulni.
Ezek közül talán a legfontosabb a jogalkotás lehetősége, mely a
tagállamokra kötelező erővel bírhat.
Gyakorló
feladat:
A jogalkotásra épp ezért szigorú
eljárási szabályok érvényesek, továbbá vonatkozik rá a Maastrichti szerződés
szerint megfogalmazott szubszidiaritás elve is.(2).
Ezeket a szabályokat minden jogot
alkotó szervnek be kell tartania.
1. Az Európai Parlament és Tanács
együttesen elfogadott aktusaira.
2. A Tanács, a Bizottság, az EKB
aktusaira, kivéve az ajánlást és véleményt (ezek a másodlagos jogforrások
jogszerűségének vizsgálatát teszik lehetővé.)
3. Európai Parlament olyan aktusainak
jogszerűsége, melyek harmadik személlyel szemben joghatás kiváltására
irányulnak. (Ez ugyan nem jogforrás, ellenben harmadik személyeket érinthet,
ezért jogszerűségének vizsgálata bekerült a 173. cikk alá.)
Ki indíthat
eljárást ezen a jogcímen?
Az alanyi kört két nagy csoportba lehet
osztani.
Az első csoport minden további feltétel
nélkül fordulhat a Bírósághoz, míg a második csoport esetén különböző
feltételek meglétének bizonyítására köteles a kereset indítója.
Ezeket a személyeket a közösségi jog ”kiváltságos kérelmezőknek” hívja,
vagyis nekik a keresetindítási joguk nem automatikus a személyes érintettséget
minden esetben bizonyítaniuk kell.
Mire lehet hivatkozni a keresetben?
1. Az aktust olyan szerv hozta, melynek
az adott kérdésben nem volt hatásköre.
2. Az eljárási szabályokat az aktus meghozatalakor lényegesen megsértették.
3. A Római Szerződés, vagy az
alkalmazásra vonatkozó jogszabályokat sértették
meg.
4. Hatalommal
való visszaélés során született aktus.
Azonban a rendeletek esetén joga van
arra, hogy a rendelet bizonyos részeit, hatályban fenntartsa, vagyis az adott
részhez kapcsolódó joghatások fennmaradjanak.
Nemcsak a már meghozott jogszabályok,
aktusok esetén van lehetőség, a
jogszerűség vizsgálatára.
Ez a kontrollszerep abban az esetben is
megvan, ha valamilyen intézkedést a Római Szerződés szerint meg kellene hozni,
de az erre jogosult szerv ezt nem teszi meg.
Ha a felszólítástól számított két hónapon belül a szerv nem tesz
semmit, akkor újabb két hónapon belül lehet a fenti keresetet a Bíróságnál
benyújtani.
Itt szigorúbb a feltétel, mint az
előbbi eljárásnál, mert nem a már bemutatott ”személyes érintettséget” kell
bizonyítani, hanem azt is, hogy az aktust nekik címezték volna.
Ha a Bíróság megállapítja a mulasztást,
akkor a szerv köteles az intézkedéseket megtenni.
Maguk az alapító szerződések elég tág
jogi fogalmakkal, illetve csak jogelvekkel dolgoznak.
Az Európai Bíróság az előzetes döntés
keretében kifejezetten segítséget nyújt a közösségi jogban kialakult szabályok
értelmezéséhez.
Hiszen a Bíróság munkaterhének közel
kétharmadát teszi ki. Fontosságát az is növeli, hogy előzetes döntés keretében
fogalmaztak meg olyan jogelveket, mint a közvetlen hatály, vagy a közösségi jog
elsőbbsége, vagy a négy szabadság elve, vagy a diszkriminációra vonatkozó
alapelvek.
Magát az eljárást a Római Szerződés
177. cikke szabályozza.
E szerint a bíróság előzetes döntést
hozhat:
Ha egy ilyen kérdés olyan nemzeti bírói
szerv előtt merül fel amelynek döntése ellen nincs helye belső jogorvoslatnak, akkor ez a bíróság köteles a Bírósághoz fordulni.
A Bíróság
Fő szabály szerint minden olyan szerv, ide tartozhat mely igazságszolgáltatási funkcióval
rendelkezik, függetlenül attól, hogy az adott állam szerint bíróságnak
tekintendő-e.
A bírói fórumról a Dorsche Consult
ügyben dolgozta ki a bíróság a
kritérium rendszerét.
Így, bíróság alatt minden olyan szervet
értünk, amelyre a következő feltételek érvényesek.
Elutasította viszont az olyan
testületek megkeresését, melyek nem voltak függetlenek.
A közigazgatási
feladatokat ellátó testületek is minősülhetnek bíróságnak.
Ezek a szervek azonban csak akkor
tekinthetők bírói fórumoknak, ha harmadik félként lépnek föl a jogvitában.
Így a holland Raad Van State is
bíróságnak minősül, amely a szokásjogi alapon a legfőbb közigazgatási
bíróságként funkcionál, bár a holland jogban csak tanácsadó testületként
szerepel.
Fő szabály szerint elutasították a
választott bíráskodás keresetindítási jogát, egyetlenegy kivételt azonban
tettek.
Abban az esetben, ha a feleket
jogszabály kötelezi arra, hogy választott bírósági eljárást válasszanak, akkor
engedélyezték a keresetindítási jogot.
Kifejtették azt is, hogy ezek alapján
mikor fogadják el a választott bíróságot, mint bíróság.
Így ha
Mikor van helye az eljárásnak?
A döntésre utalás bármilyen típusú eljárás kapcsán az eljárás bármely szakaszában
megtörténhet.
Így, ha a tagállami bíróság előtt
lezárult az eljárás, az Unió Bírósága már nem hozhatja meg a döntését.
Ki jogosult kérni a döntés meghozatalát?
Az eljárás során a felek bármelyikének is joga van kérni, hogy adott kérdésben
nyilatkozzon az Európai Unió Bírósága.
Ha a döntésben már nincs lehetőség újabb jogorvoslati kérelmet előterjeszteni, akkor
annak a nemzeti bíróságnak kötelessége az Európai Bíróságtól előzetes döntést
kérni.
Kötelező továbbá az előzetes döntés
kikérése abban az esetben is, ha Közösség
egy aktusának érvényességéről van szó (pl: az adott rendelet érvényesen
végrehajtandó-e vagy sem).
Vagy ha a közösségi jog valamelyik szabályát először alkalmazzák.
Az Európai Bíróság kimondta, hogy korábbi értelmezései a jövőben is
irányadóak azokra az ügyekre, amelyek tényállásukban és a jogi kérdésekben megegyeznek.
Ezért nem szükséges, hogy azok a
nemzeti bíróságok, melyek döntése után nincs lehetőség további jogorvoslatra
minden egyes ügyet a Bíróság elé utaljanak.
A korábbi ítéletekre alapozott
döntéshozást az angol jogban megismert precedens rendszer teremtette meg. Abban
az esetben, ha egy kérdést már korábban eldöntöttek, akkor nem lehet újabb
döntést hozni, hanem ezt a korábbi precedenst kell figyelembe venni.
Sokak szerint az Unió Bírósága is precedens rendszerben működik, hiszen
sokszor hivatkozik későbbi ítéletétben a korábbi döntésére.
A Bíróság szerint azonban ez nem felel
meg a valóságnak, mert, ha egy ügyben a véleménye változik, bármikor eltérhet a
korábbi döntésében megfogalmazottaktól.
Abban az esetben sem kötelező az Unió
Bíróságához való kérdés utalása, ha a közösségi jog olyan egyértelmű, hogy nem merülhet fel kétség annak helyes
alkalmazásával kapcsolatban. Ezt az elvet a francia közigazgatási jogból vették
át.
A tagállami eljárás mindaddig szünetel, amíg a titkárságtól nem
kapnak hivatalos értesítést.
Ezt követően a feleknek két hónapjuk
van, hogy észrevételeiket megtegyék.
Az eljárás során a tagállami bíróságok
és az Európai Bíróság között végig mellérendeltségi
viszony áll fenn.
A Bíróságnak segítséget kell nyújtania a nemzeti törvényszékeknek, a közösségi
jog értelmezésével kapcsolatban.
Nem a Luxemburgi Bíróság feladata, a
tagállami bíróságok helyett a döntés meghozatala, csak a feltett kérdésekre
kell válaszokat adnia.
Ez érdemben segíthetnek a felmerült
jogi probléma megoldásában.
Az eljárás folyamán mind a nemzeti mind
az Uniós Bíróságnak megvan a maga feladata és kötelezettsége.
A tagállami bíróságnak kell a tényeket
feltárni, a tagállami jogot értelmezni és alkalmazni és az ügyben az érdemi
döntést meghozni.
Ilyen értelemben az uniós Bíróság nem
tekinthető fellebbviteli bíróságnak.
Az Európai Bíróság jogértelmezése
Ez
az értelmezés történhet a szabályt alkotó szavak elemzésével, azok természetes
és általános értelmét keresve. Emellett az egyes dokumentumok elemzésének
segítségével megpróbálhatják feltárni a jogalkotó eredeti szándékát.
Az
értelmezéssel kapcsolatos megközelítési módok több csoportba oszthatók.
Kevés
részletet tartalmaznak, és csaknem teljesen hiányoznak belőlük az értelmező
rendelkezések.
Sok
esetben maguk a kifejezések sem világosak, így ezek a keretszabályok
elkerülhetetlenül többértelműséghez vezetet.(Problémát okozott, hogy nem
definiálták pl. a munkavállaló fogalmát)
Erre
azonban sok esetben nincs mód, mivel ezek az iratok titkosak.
Ez
az elemzési mód a történeti hátteret vizsgálja. A Szerződés rendelkezéseit,
mindig a szövegkörnyezetben a 2. 3. cikkben megfogalmazott alapelvek szerint
vizsgálja.
A bírósági könyvtár mintegy 70 %- át teszi ki
tagállamok belső jogával foglalkozó publikáció.
Ez a szakemberek
szerint elkerülhetetlen, de kérdés, hogy az mikor és milyen mértékben szükséges.
Általában akkor
hajlamos a jogfejlesztésre, amikor a jogszabály túl nagy mozgásteret hagy a
bíráknak a döntéshozatalban.
Abban az esetben is
megtörténhet a jogfejlesztés, ha a közösségi jog valamilyen lényeges kérdésről
nem nyilatkozik.
De olyan eset is
történt már, hogy a Szerződés érvényesülése érdekében a jogszabállyal
ellentétesen döntött a Bíróság,
Ha a Közösség
valamilyen szerződés alapján okozott
kárt, akkor az erre a szerződésre
alkalmazandó jog szerint kötelezhető kártérítésre.
A kár és a
jogellenes magatartás között okozati
összefüggésnek kell lennie.
Ez a rendelkezés is
nagyon általánosan van megfogalmazva, így a bíróság az esetjogában dolgozta ki
a jogellenes magatartás fogalmát.
Ezek szerint ide
tartozik:
Abban az esetben, ha
egy magánszemélynek valamilyen jogi aktus kárt okozott akkor joga van
kártérítési eljárás megindítására.
A Bíróság azonban
egy bizonyos idő korlátot vezet be. Csak a jogi aktus megtörténtétől, illetve a
kár bekövetkeztétől számított öt éven
belül lehet ilyen eljárást indítani.
Érdekes kérdés, hogy
ki ellen kell a keresetet megindítani, hiszen a közösségi jog végrehajtását sok
esetben a tagállamok szerveire bízzák.
A Bíróság több ügyben is kifejtette, hogy ha a végrehajtást tagállam hatóságainak feladata, akkor először a tagállam ellen a nemzeti bíróság előtt kell a kártérítésre vonatkozó igényt beterjeszteni.
Ha nincs olyan tagállami
szerv, amely ellen keresettel lehetne élni, akkor az Európai Bíróságnak van
hatásköre.
A Bíróság általában
nem határozza meg a kártérítés mértékét, hanem felhívja a feleket, hogy arról
kössenek egyezséget.
Abban az esetben, ha
mégsem sikerülne megegyezésre jutni, akkor a Bíróság dönt.
Egy közösségi
aktussal szemben, ha a Szerződésben szereplő feltételek megvalósulnak, akkor
semmissé nyilvánítási eljárást lehet kezdeményezni.
A 184. cikk azonban
a határidő lejárta után is lehetőséget biztosít arra, hogy „rendeletek
vonatkozásában indított eljárásban bármely fél hivatkozhat a Bíróság előtt a
rendelet 173. cikk (1) bekezdése alapján megállapítható
alkalmazhatatlanságára.”(4)
A rendeletnek nem
minősülő, jogilag kötelező jogforrásokat (irányelv) nem lehet megtámadni csak
akkor, ha az intézkedés súlyos hibában szenved és emiatt nem létezőnek
tekintendő.
Az integráció
államaiban igen eltérő jogrendszerek működnek.
A legnagyobb eltérés
talán a kontinentális jog (pl.
Németország, Franciaország) és common
law (pl. Anglia) között.
Ez azt jelenti, hogy
a bírók a jogesetet a már megtörtént jogesetek döntéseire (precedensekre) alapozzák.
A tagállamok
jogrendszerei nemcsak gondolkodásmódjukban, hanem alapvető fogalmaikban,
jogszabályokban is eltérő.
Soha nem törekedtek
arra – nem is tudtak volna a tagállami ellenállás miatt –, hogy egy azonos
szabályokon nyugvó „ egységes jogot „ hozzanak létre.
Inkább az volt a cél, hogy az eltérő jogrendszereket fokozatosan összhangba hozzák.
A pontos szöveg
harmonizáció („ harmonization”),közelítés ( approximation”) és koordinálás („ coordinátion”)
kifejezéseket használja.
Az első ilyen típusú
irányelvet 1962. október 23.-án adta ki a Tanács.
Ebben az emberi
fogyasztásra szánt élelmiszerekben használt színező anyagokat vizsgálja.
A Tanács részéről ez
a munka igen komoly feladatot jelentett.
Később azonban a
„totális” harmonizációt felváltotta egy lazább „opcionális” harmonizáció.
Gyakorló feladat:
Így születtek meg a
különféle Programok (pl. az Általános Program a letelepedési szabadság
körében), Fehér Könyvek (1985).
Ezekben időpontokra
lebontva szerepelnek a megvalósítandó feladatok.
Gyakorló feladat:
Ezenkívül a
megállapodás más részeiben is találunk olyan szabályokat, melyek az egyes
területek közelítésének a feladatát írják elő.
Így egyrészt cél a társulásunkból eredő kötelezettségek
teljesítése, másrészt az Unióhoz
való csatlakozás jogi előkészítése.
Így kiterjed a
megállapodás aláírásakor hazánkban hatályban lévő azt követően megalkotott vagy
megalkotandó jogszabályaira.
Ennek a legfontosabb
célja, hogy a jogalkalmazókat tájékoztassa
Azt is fel kell
tüntetni, ha egy jogszabály csak részben összeegyeztethető a közösségi joggal,
ennek okát is meg kell jelölni.
Látható, hogy
Magyarországnak nem csak elvárásai vannak az Unió felé, hanem a vállalt
kötelezettségeket igen komolyan teljesíti is.
Bemutattam, hogy
milyen keresettel lehet a Bíróság felé fordulni.
Azt is
megismerhette, hogy akár Ön hogyan lehet olyan pozicióban, hogy a Bírósághoz
keresetet nyújtson be. ( személyes érintettség fogalma).
A tanegység második
részében a jogharmonizációval foglalkoztunk.
Először a közösségi
oldalát jártuk köbe a fogalomnak.
Majd a magyar
kötelezettségeket illetve alapfogalmakat ismerhettük meg.