A közösségi jog és a nemzeti jogok
viszonya
Ha ezt a tanulási
egységet elsajátítja, akkor lehetősége lesz,
- a közösségi
jog általános működési mechanizmusának áttekintésére,
- a közösségi
jog és a nemzetközi közjog közti különbség megértésére,
- a közvetlen
hatály, közvetlen hatás fogalmának megértésére.
- a közösségi
jog és nemzeti jogok kapcsolatának feltérképezésére.
Tartalom
- A közösségi jog
fogalma, létrejötte
- A lojalitási
clausula jelentősége
- A közvetlen hatály
fogalma
- A közvetlen hatály
feltételrendszere
- A közvetlen hatás, a
közösségi jog elsődlegessége
- Ellenőrző feladatok
- Gyakorló feladatok megoldása
- Összefoglalás
- Felhasznált és
ajánlott irodalom jegyzéke
Bevezetés
A csatlakozás
közeledtével egyre többször halljuk a közösségi jog kifejezést. A tartalommal
azonban, igen kevesen vannak tisztában. Ez a jogi
végzettségűekre is ugyanúgy érvényes lehet, mint a laikus rétegekre.
A közösségi jog
szabályai, érvényesülési mechanizmusai igen sajátosak.
Csakis ezeknek a
sajátosságoknak a megvilágításával kerülhetünk közelebb a közösségi jog
működésének megértéséhez.
Először vizsgáljuk
meg, azt a kérdést, hogy hazánkban, hogyan érvényesülhet egy nemzetközi
szerződés, illetve a nemzetközi szerződésben megfogalmazott joganyag.
Már az I. tanulási
egység is említette, hogy nálunk a nemzetközi szerződéseket csak akkor lehet
alkalmazni, illetve itthon arra hivatkozni, ha a nemzetközi szerződést ”már beforgatták” a magyar
jogrendszerbe, vagyis tartalmának megfelelően jogszabályba foglalták és
kihirdették.
Csakis ezek után
lehet a magyar állampolgárnak magyar fórum előtt a nemzetközi szerződésre
hivatkozni.
Gyakorló feladat: Elevenítse fel tudását a nemzetközi jog
érvényesülésének két lehetséges formájáról!
Csak a legfontosabb
különbségekre koncentráljon!
A közösségi jog fogalma
A közösségi jog
kifejezés maga is egy speciális fogalom.
Bár jellegét
tekintve az Unió esetében is egy nemzetközi szervezetről, ill. azt működtető
több nemzetközi szerződésről volt szó.
Ezek alapján a már
bemutatott nemzetközi szerződésekre vonatkozó szabályoknak a tagállamokban is
érvényesülni kellett volna.
Azonban ez a
közösségi jog esetében a fent leírtaktól teljesen eltérően alakult.
A közösségi joggal
foglalkozó irodalom végig hangsúlyozza, hogy a közösségi jog egy teljesen új kategória és
jellegzetességei alapján nem lehet a nemzetközi joggal összekeverni, ill.
nemzetközi jogként kezelni.
A nemzetközi jognak
a címzettjei mindig államok, ennek a nemzetközi jognak a legfontosabb feladata
a szuverén államok egymáshoz való viszonyának rendezése.
A közösségi jog
kialakulásakor ugyanúgy csak a tagállamok voltak a címzettek.
Azonban az Európai
Bíróság jogfejlesztő tevékenységének köszönhetően mára a tagállamok polgárai,
egyes szervezetek, jogi személyek is lehetnek érintettek, címzettek.
Kecskés László
szerint: ”Az EK ugyanis amellett, hogy nemzetközi szervezet, egy új
jogrendszert is jelent a nemzetközi jogban. Olyan jogrendszer, amely a
szuverenításukat a Közösségre részben átruházó tagállamok javára működik. Ennek
a közösségi jogrendszernek nemcsak a tagállamok, de az egyének is alanyai. Az
EK joga olyan jogokat és kötelezettségeket teremt az egyének számára,
amelyeknek érvényt lehet szerezni a bíróságok előtt is.” (1)
A nemzetközi
közjogot mindig államok közötti konfliktusban alkalmazták, Egy szuverén államon
belül soha sem került alkalmazásra, ott mindig az adott állam jogszabályai
érvényesültek.
A közösségi jog
esetében komoly problémát jelentett, hogy nemcsak a tagállamok közötti viszony
rendezésére kívánták alkalmazni.
A közösségi jog
fontos eszköz volt az Unió ügyeinek vitelében arra nézve, hogy a gazdasági
integráció ilyen magas fokát elérjék.
Nagyon fontos
változás volt a nemzetközi joghoz képest az, amikor a közösségi jog
érvényességét a tagállamon belüli jogi fórumokra is kiterjesztették.
Az első jogeset, ami
az áttörést hozta a Van Gend and Loos
ügy volt (C-25/62).
Ebben a döntésben
Bíróság az eddigi nemzetközi joggyakorlattól teljesen eltérő következtetésre
jutott.(2)
Az eset a Római
szerződésben tiltott vámemeléssel foglalkozik, a fenti cég a holland
adóhatóságot beperelte, mert szerinte a holland adóhatóság megsértette a Római
szerződés 12. cikkét, amelyben a tagállamok kötelezettséget vállaltak, hogy
újabb vámokat nem vezetnek be.
A problémát az
jelentette, hogy itt első ízben nem egy
tagállam perelte be a másik
tagállamot.
Ebben az ügyben
felperesként egy magánfél jelent meg, ami a nemzetközi közjog esetében,
teljesen szokatlan volt.
Az Európai Bíróság
azonban úgy találta, hogy nem csak a tagállamoknak van joga hivatkozni a közösségi
jogra, hanem a tagállam polgárainak is.
A legfőbb érv az
volt, hogy így tud a közösségi jog a legjobban érvényesülni, ill. így tudja az
alapítószerződésben megfogalmazott feladatát a legjobban megvalósítani.
A két évvel később
megfogalmazott 6/64. számú Costa v. ENEL ügyben (3) Roemer főügyész a
következőkkel indokolta a közösségi jog elsőbbségének szükségességét: „ a
(Római) Szerződés célja egy közös piac létrehozása, melynek a működése
közvetlenül érinti a Közösség jogalanyait és e célból az következik, hogy a
szerződés több mint egy olyan megállapodás, amely pusztán a szerződő államok
között hoz létre kölcsönös kötelezettségeket” ….” a Közösség egy új nemzetközi
jogrendet hoz létre, amelynek javára a tagállamok meghatározott területeken
korlátozták a szuverén jogaikat és amelynek a jogalanyai nemcsak maguk a
tagállamok, hanem azok állampolgárai is,”(5)
Ezzel elindult a
közösségi jog azon a rögös, de diadalmas úton, mely a közvetlen hatály illetve
közvetlen alkalmazhatóság fogalmával csúcsosodik ki.
A Bíróság először is elvetette a nemzetközi
jogrendszer eddigi elveit, és nem tette vizsgálat tárgyává, hogy az adott
tagállamokban a nemzetközi jognak hogyan kellene érvényesülnie.
Mindezt, magyarázata szerint azért tette, mert
a Római szerződés érvényesülését ez segíti a leghatékonyabban.
A lojalitási clausula
A tagállamok a Római
szerződés 5-ös cikke alapján a lojalitási
záradék szerint vállalták: ” a tagállamok minden megfelelő általános és
egyedi intézkedést meghoznak annak érdekében, hogy biztosítsák azon
kötelezettségeknek a teljesítését, amelyek a jelen szerződésből fakadnak, vagy
amelyeket közösségi intézménynek tevékenységei eredményeznek. A tagállamok
megkönnyítik a közösség feladatainak teljesítését”.(6)
A Bíróság jól látta,
ha a közösségi jogot az eddigi ismérvek szerint nemzetközi jogként alkalmazták
volna, akkor az Európai Gazdasági Közösség, majd az Európai Unió nem tudta
volna elérni az integrációnak ilyen magas fokát.
Így, kialakítják a
közösségi jog közvetlen hatályának fogalmát, melyet igen hosszú dogmatikai
harcon keresztül, de végül a lehető legszélesebben értelmeznek.
A közvetlen hatály fogalma
A közösségi jog közvetlenül hatályos, érvényes a Unió
összes tagállamában.
Ez azt jelenti, hogy
nem kell, sőt nem is szabad a tagállamnak bármit is tenni annak érdekében, hogy
saját országában a közösségi jog hatályba lépjen.
Ahogy a közösségi
jogot a már bemutatott közösségi jogforrások meghatározzák, úgy kell a
tagállamban alkalmazni.
Elvileg a közösségi
jog közvetlen hatályát két már bemutatott jogelv határozza meg.
A Van Gend and Loos
ügyben a közösségi jog jellemzőit találjuk meg.
Ez adja meg a
közvetlen hatály szükségességének magyarázatát is.
A Bíróság a fenti
jogesetben, egyrészt a közösségi jogot a tagállamban lakó egyének alanyi
jogaként is meghatározza, ami azt jelenti, hogy az egyénekre nézve jogokat és
kötelezettségeket is meghatározhat.
Másrészt, az egyének
csak úgy tudnak élni ezekkel a jogokkal, ha a tagállam joghatóságai előtt is
alkalmazhatóvá tették a közösségi jogot.
Épp ezért, a
közösségi jognak közvetlenül kell hatályosnak lennie a tagállamokban, hiszen
”az egyének számára adott jogok érvényesülését a tagállamoknak biztosítani kell
attól függetlenül, hogy valamely tagállam megtette azokat az intézkedéseket,
nemzeti jogalkotási lépéseket, amelyek a közösségi jog nemzeti transzferálásához
szükségesek.” (6)
A magyar példa
esetében ez azt jelenti, hogy csatlakozásunk után a közvetlenül hatályosuló
közösségi jogforrásokat nem kell a hazai jogszabályok valamelyikében kihirdetni
ahhoz, hogy valaki erre hivatkozhasson.
Ezek a szabályok a csatlakozás erejénél fogva önmaguktól
fognak érvényesülni.
Míg arra sincs
szükség, hogy valamiféle hatályba léptető jogszabály szülessen, melyben
kihirdetnék közösségi jog érvényességét.
Nehezen lehet
elképzelni, hogy csatlakozásunk pillanatától, a közösségi jog addigi érvényben
lévő része azonnal hatályba lép Magyarországon.
Ez azt jelenti
konkrétan, hogy ha valamelyik jogomat a közösségi jog érinti, akkor a hatóságok
ill. bíróságok előtt hivatkozhatok
az uniós jogra.
Másrészt azt is
jelenti, hogy azokon a magyar fórumokon, ahol jogszabályokat alkalmazzák, a
jogalkalmazók kötelesek döntéseiket a közösségi jog közvetlenül hatályosuló
szabályai szerint is meghozni.
Az erre való
átállás, valószínűleg még a csatlakozásunk után is igen hosszú időt fog igénybe
venni.
Itt a közösségi jog
forrásaként bemutatott elsődleges jogforrásokra, főleg az alapító
szerződésekre, illetve - meghatározott feltételek szerint - a másodlagos
jogforrásokra kell gondolni.
Természetesen, nem
minden, a közösségi jogban szereplő jogforrást kell alkalmazásakor a
tagállamokban közvetlenül hatályosnak tekinteni.
Az egyes jogforrások
közvetlen hatályának kialakítása egy igen hosszú jogfejlesztő folyamat
eredménye volt.
Az első lépés az
alapszerződések körében történt, amellyel szemben nem is volt akkora nagy az
ellenállás, hiszen a tagállamok a szerződések aláírásakor kötelezettséget
vállaltak a betartásukra.
Természetesen, az
Európai Bíróság sem tekintette az egész szerződés szövegét olyan minőségűnek,
mellyel a közvetlen hatály kategóriája összekapcsolható lenne.
A Bíróság szerint:„
A 12. cikk megfogalmazása világos és
feltétel nélküli tilalmat tartalmaz, amely nem egy pozitív, hanem egy negatív
kötelezettség.”(7)
Ezek szerint, a
Római Szerződés minden rendelkezését külön- külön eszerint kell megvizsgálni,
és így megtudhatjuk, hogy az adott rendelkezés közvetlenül hatályos - e a
tagállami jogban.
A közvetlen hatály feltételrendszere
- Egyértelműség,
világos megfogalmazás
Ennek eldöntése a
nemzeti bíróságokra van bízva, értelmezési problémáknál fordulhatnak az Európai
Bírósághoz.
-
Feltétel
nélküliség
Itt csak is olyan
alanyi jogokra vonatkozhat, melyek nem igényelnek további intézkedést sem a
közösség szerveitől, sem a tagállam hatóságaitól.
- Negatív
kötelezettség
Ezek szerint a
magánszemélyek kezdetben csak azokra rendelkezésekre hivatkozhattak, melyek a
tagállamoknak tilalmakat állítottak fel.
Ez az elv összefügg
a fenti elvvel, hiszen ha a tagállamnak valamilyen intézkedést kell megtennie,
akkor ez a rendelkezés nem feltétetlen, hiszen a tagállam cselekvésétől
függ.
Ezt az elvet azonban
idővel a Bíróság továbbfejlesztette a Lütticke
ügyben: „ megállapította, hogy magánszemélyek közvetlenül hivatkozhatnak a
nemzeti bíróság előtt az alperes tagállammal szemben a cselekvési
kötelezettséget tartalmazó rendelkezésre is , ha az az időszak amely alatt a
tagállamnak a közösségi rendelkezés végrehajtásával kapcsolatos
kötelezettségnek eleget kellett volna tennie, már eredménytelenül eltelt”(8)
- Önállóság
Természetesen ez az
elv is összefügg a fent említett elvekkel.
Az eredeti felfogás
szerint csakis azok a rendelkezések közvetlenül hatályosak, melyek érvényessége
nemzeti jogszabálytól vagy további végrehajtási rendelettől nem függ.
De ez az elv is
meghaladottá vált a Defrenne ügyben.
Ebben az ügyben,
Gabrielle Defrenne légi kísérő kisasszony felperes a munkáltatóját, a Sabena
légitársaságot perelte be.
A perben arra
hivatkozott, hogy a munkáltatója nem tesz eleget a Római Szerződés 119.
cikkének, ahol a nők és a férfiak egyenlő díjazását mondták ki.
A tagállamoknak a
diszkriminációra vonatkozó elvet a nemzeti szabályozásukban rendezni kellett.
Erre azonban Belgiumban, teljes mértékben a per kezdetéig nem került sor.
Ebben az esetben a
119. cikkre nem lehetne közvetlenül hivatkozni, hiszen az önállóság elve nincs
meg.
A Bíróság azonban
mégis arra a megállapításra jutott, hogy bár „ A 119. cikk megfogalmazása azt
mutatja, hogy kötelezettségeket ró az államokra, miszerint meghatározott
időszakon belül kötelezően konkrét eredményt kell elérniük.”
„ E rendelkezés
hatályát azonban nem befolyásolja az a tény, hogy a Szerződés által kirótt
kötelezettségeket bizonyos tagállamok nem teljesítették, és hogy nem reagáltak
eléggé energikusan a cselekvés elmulasztása miatt.” (9)
A következő lépés a
másodlagos jogforrásokkal kapcsolatban történt.
A rendeletek
esetében szintén érthető volt és jogdogmatikailag jobban levezethető a közvetlen hatály
szükségessége.
Gyakorló feladat:
Elevenítse fel a
rendeletről és az irányelvről tanultakat:
Jelölje meg R, ill.
I, betűvel melyik állítás mire vonatkozik:
- keret jellegű
jogszabály,
- egészében kötelező
- az EK
Hivatalos Lapjában meg kell jelentetni
- a
tagállamoknak lehetőségük van arra, hogy tartalommal kitöltsék
- általános
jellegű szabályozást tesz lehetővé
- ha nincs megjelölve a megjelentetéstől
számított 20. napon lép hatályba
A közvetlen hatás ( effect utile).
A
közösségi jog elsődlegessége
A közösségi jog
fejlődése ezen a ponton azonban nem állt meg: ”A közösségi jog hatékonyabb
végrehajtása érdekében” a Bíróság megállapította, hogy a közösségi jog nemcsak
közvetlenül hatályos, hanem a tagállamok területén közvetlenül alkalmazható is.
Az a helyzet, hogy
az uniós jogot a tagállamokban érvényesnek kell tekinteni, talán nem is okozott
akkora problémát, hiszen a nemzetközi szerződések, valamilyen formában, de
érvényesülnek az egyes államokban.
A mindenkori
közösségi jog azonban elsőbbséget kell,
hogy élvezzen a tagállam jogával szemben.
Érdekes módon, a
közösségi jognak erről a meghatározó elvéről, még az alapító szerződésben semmit
sem találhatunk. Az időközbeni módosító szerződések sem említik ezt a fogalmat.
Ezt az elvet először
a Bíróság mondta ki a Costa v. ENEL
ügyben 1964-ben: a közösségi jog a tagállami jogokkal szemben elsődlegességet
kell, hogy élvezzen.
Ez azt jelenti, hogy
az egyes tagállamok jogrendszerére a közösségi jog közvetlen hatást gyakorol.
Az a közösségi jog,
amely közvetlenül hatályos az adott tagállamban sokszor kerül összeütközésbe a
nemzeti joggal.
Ebben az esetben
mindig a közösségi jog élvez elsőbbséget.
Nagyon fontos, hogy nem csak a már meglévő jogszabállyal
szemben van elsődlegessége, hanem a később
meghozott jogszabályt is úgy kell megalkotni, hogy ne legyen ellentétes a
közösségi joggal.
Ennek a megoldásnak
az volt az indoka, hogy a tagállamok a közösségi jogot egy később alkotott
jogszabállyal ne tudják lerontani, megsemmisíteni.
A fenti elv magyarázata szintén az
integráció követelményeinek leghatékonyabb megoldásában keresendő.
Természetesen, a
tagállamok jogalkotó-jogalkalmazó rétege ez ellen tiltakozott a legjobban.
Azt gondolták, hogy
az államuk szuverenitásának jelentős része sérül, hiszen a jogalkotás, mindig
is az adott állam saját feladatához kell, hogy tartozzon.
Amikor az integráció
érdekében lemondottak a szuverenitásuk egy szeletéről, nem gondolták, hogy
ilyen komoly következményeket is vállalni kell.
Ellenállást
tanúsítottak a tagállamok legfőbb jogértelmező szervei is, hiszen úgy érezték,
hogy így feladatuk névlegessé válhat.
A közösségi jogot
minden tagállami bíróságnak alkalmaznia kell, és azzal szemben nem lehet
semmilyen belső jogszabályra hivatkozni.
Természetesen ebből
egyenesen következhetne, hogy az EK joga a nemzeti alkotmányok felett áll.
Az angol törvényhozás ilyen szempontból
elég különös helyzetben volt, hiszen nem rendelkezett írott alkotmánnyal.
Itt, törvényhozási
aktussal, aránylag könnyedén meg tudták valósítani a közösségi jog
elsődlegességéből adódó problémákat.
Az 1972-es European Communities Act
előírja ugyanis a közösségi jog közvetlen alkalmazhatóságát, felhatalmazást ad
a közösségi kötelezettségek érvényesítésére, a közösségi és az angol jogalkotás
révén.
Kivételt csak az
adók növelése, a visszamenőleges hatállyal bíró intézkedések és az új büntető
jogi szabályozás bevezetése képez.
A legerősebb ellenállást
a francia, olasz és német
alkotmánybíróság fejtette ki a közösségi jog elsőbbsége ellen.
Sokszor hivatkoztak
arra, hogy ez egy automatizmushoz vezet. Így nincsen semmiféle alkotmányossági
kontroll a kötelezően bevezetendő közösségi jog felett.
A tagállamoknak
viszont, olyan fejlett a jogi rendszere, hogy elképzelhetetlen olyan szabályok
elfogadása, melyek nem estek át egy szigorú alkotmányossági kontrollon.
Így, végső sorban
egy közvetlenül hatályos közösségi jogszabály tekintetében az alkotmányossági fenntartásokkal éltek.
Ez a gyakorlatban
azt jelentette, hogy ha különböző alkotmányos kritériumoknak nem felel meg a
közösségi jogszabály, akkor hiába közvetlenül hatályos, de még sem fogják az
adott tagállamban alkalmazni.
Sokszor hivatkoztak
– őszintén szólva joggal- az emberi
jogok kérdésére, mely közösségi jog szintjén kevésbé szabályozott és
megoldott, mint a tagállamok szintjén.
A német alkotmánybíróság például egészen
1974-ig el sem ismerte a a közösségi jog elsőbbségére vonatkozó elvet.
Ez azért is érdekes,
mert a német Alaptörvény 24.(1) cikke lehetővé teszi az állami feladatok
nemzetközi intézményre való átruházását.:” A Szövetség törvény utján
felségjogokat államközi intézményre ruházhat át.”
De az
„elidegeníthetetlen alapvető jogok” terén, törvényi felhatalmazással sem
ismerte el az EK jog elsődlegességét.
Két fő kifogása volt
az akkori Európai Gazdasági Közösséggel szemben, egyrészt az Európai
Parlamentet nem közvetlenül választották,( ezt 1979-ben megoldották) másrészt
az emberi jogok kérdését nem rendezték semmilyen módon.
Először a
Maastrichti Szerződésbe kerül bele az a mondat, mely az Unió és az emberi jogok
viszonyát rendezi.
Azóta már kiadtak
egy olyan dokumentumot, mely az emberi jogok elfogadásáról és védelméről szól.
Az olasz alkotmánybíróság is vonakodott
elismerni az Unió jogának szupremáciáját, bár a hetvenes években itt is
elfogadásra került a fenti elv.
Érdekes azonban,
hogy az elismerés mellett ”fenntartották azt a lehetőséget, hogy védelemben
részesítsék az olasz jog szerinti alapvető jogokat, ha az európai bíróság nem
volna képes arra, hogy biztosítsa azok érvényesülését a közösségi jog alapján,”
(10)
Ellenőrző
feladat
- Véleménye szerint miért van jelentősége annak, hogy a
közösségi jog a tagállamokban közvetlenül hatályos?
- Milyen érvekkel
próbálták a tagállamok jogalkalmazói megakadályozni a közösségi jog
elsőbbségét?
- Milyen
következményekkel jár majd a csatlakozásunk a közösségi jog szempontjából?
Gyakorló
feladatok megoldása
1. oldal L. I. tanegység 13. oldal
8.
oldal I, R, I/R, I,I, I/R
Összefoglalás
Ebben a tanulási
egységben megismerte a közösségi jog legáltalánosabb jellemzőit.
Bemutattuk a
legfontosabb ismérveit, a főbb Európai Bírósági döntéseket, melyek a közösségi
jog kialakulási tényezőit meghatározták.
Ezzel Önnek módjában
áll a közösségi jog működési mechanizmusát, tagállamokban való érvényesülési
elveit megérteni.
Legfontosabb elvként
a közvetlen hatály fogalmát mutattuk be, mely nélkül az unió jelenlegi eredményeit
nem tudta volna elérni.
Az általános
bemutatáson túl lehetősége volt, hogy a nemzetközi jog és a közösségi jog
specifikumait megismerje, így a közösségi jog sajátosságait jobban megértse.
Felhasznált
és ajánlott irodalom
- T. Hitiris: Az Európai Unió
gazdaságtana Műszaki könyvkiadó Bp. 1995
- Az európai integráció alapszerződései Kjk Kerszöv. Bp.
2000.
- Európai intézmények és jogharmonizáció
szerk, dr Lomniczi Zoltán
- Király Miklós: A diszkrimináció tilalma
az Európai Bíróság joggyakorlatában Akadémiai Kiadó Bp. 1998
- Kecskés László: EK-jog és
jogharmonizáció
- Válogatott ítéletek az Európai Bíróság
esetjogából I. II kötet Bp. Kjk Kerszöv 2001.
- Európai Közjog és politika szerk. Kende
Tamás Osiris Századvég kiadó Bp.1995
Idézetek
jegyzéke